Scenografi+og+spillerom+i+realismen

Scenografi og spillerom i realismen:

Om overgangen til realisme på scenen Det var en gradvis utvikling mot en mer realistisk spillestil og økende realisme i scenebildet utover på 1800-tallet. Utviklingen startet allerede på 1700-tallet, skøyt fart under romantikken i første halvdel av 1800-tallet, og nådde sitt høydepunkt under realismen i andre halvdel av århundret.

Under realismen skulle man, som navnet indikerer, søke å skape en troverdig virkelighet på scenen, slik at publikum skulle tro at det de så på scenen, var sant og ekte, og, ifølge naturalistene, glemme at de var i teateret. Publikum satt i en mørklagt salong og så inn gjennom en prosceniumsbue som dannet rammen rundt den illusjonen av virkeligheten som ble skapt på scenen.

Belysning og sceneeffekter I løpet av 1800-tallet ble bruken av lys og farger som stemningsskapende elementer på scenen videreutviklet. Lyset i salen ble slukket for at publikums oppmerksomhet kunne bli retta mot spillet på scenen. I første del av århundret ble det brukt oljelamper, ofte med farget glass, til å lyse opp scenen.

Senere ble det brukt gasslamper. Oljelampene måtte plasseres forrest på scenegulvet (rampelys), mens man stod mye friere med plasseringen av gasslampene, da disse ikke var så brannfarlige. Mot slutten av århundret kom glødelampen og elektrisiteten, noe som gav mange nye muligheter innen scenebelysning og teknikk.

Det nye ved dekorasjonene i meiningernes oppsetninger var kostymenes historiske korrekthet og møblene og rekvisittenes ekthet. Målet var å skape realisme på scenen. Meiningerne hadde ansatt egne malergrupper til å dekorere sceneteppene. Det ble brukt lukt- og lydeffekter for å forsterke inntrykkene hos publikum. Det kunne være lukt av kruttrøyk med lyd av pistolsmell på scenen.

Denne teksten er skrevet av Cabacaba og Kinekine med andre ord, de kule chicsa bakerst i klasserommet.

I realismen tar scenografien fokus på borgerskapets interiør og indre liv (Ibsens ”Et dukkehjem”). Det er lagt vekt på forenkling og virkelighet. I realismen kom den tekniske utviklingen til hjelp, innføringen av elektrisiteten som belysningsmiddel gav nye muligheter – både for realismen og som et stemningsskapende middel. Kravet om historisk korrekthet og naturalistisk illusjon førte til kildestudier på mange områder utenfor teateret. Tanken var at økt realisme ville gi teateret mulighet til å vise et utsnitt av livet så dokumentarisk og ekte som mulig. Men det var de som mente at dokumentarisme ikke er mulig på en scene. Man må gå ut i fra teaterets egne konvensjoner og akseptere og bevisst utnytte disse. Det er ingen i salen som tror at en pappvegg er en vegg på et virkelig hus og da hjelper det ikke særlig med kunsttapet og ekte vinduer. Kanskje en del av en vegg eller et vindu – eller ingen av delene i det hele tatt – er tilstrekkelig for å skape en virkelighet, som ikke er dokumentarisk men teatral.

http://www.leksikon.org/art.php?n=2530 Sunniva