Renessansen

=RENESSANSEN=


 * Renessansen** (//gjenfødelsen//) er et begrep for en tidsperiode, en åndelig strømning og en retning innen kunst og arkitektur i Vest-Europa som oppstod i Italia på 1350-tallet med diktsamlingen Canzoniere av Francesco Petrarca (1304 - 1374). Selve ordet //renessanse//, som betyr gjenfødelse og kommer fra italiensk //rinascimento// via fransk //renaissance//, henspiller på gjenopplivingen av antikkens filosofi, kunst og kultur i motsetning til det som ble sett på som barbariet i den mørke middelalderen og gotikken i nord . - av Aksel

Tradisjonelt regner man med at renessansens frembrudd fant sted i Firenze, som på denne tida var en rik handels- og industriby basert på produksjon av ulltøyer og handelsforbindelser rundt hele Middelhavet. Fra slutten av 1300-tallet gikk kunst, arkitektur og filosofi nye veier, noe som førte til et brudd med tankegangen og tradisjonene som preget resten av middelalderens Europa.

=**Teaterets mål og rolle**= Renessansen førte til store forandringer for teateret. Det er i første rekke Italia og England vi skal ta for oss her, men også i Spania skjedde det mye nytt i teatersammenheng. Frankrike var preget av religionskriger og indre uro, noe som var delaktig til at utviklingen av teateret ikke var like framtredende der. Vi skal likevel se at det franske teateret kom sterkt tilbake under klassisismen på 1600-tallet, og at antikkens idealer fortsatt ble fulgt.

I teaterhistorien velger vi ofte å ikke skille klart mellom renessanse og barokk. Vi kan imidlertid se barokken tydelig i utviklingen av storslagne teaterbygninger og scenedekorasjoner, og ikke minst i et komplisert scenemaskineri. Barokken kjennetegnes av det overdådige og storslåtte, noe som passet godt for overklassen ved hoff og kongehus. I Italia var teateret og kunsten i renessansen stort sett en elitekultur. Dette er spesielt tydelig innenfor arkitektur. Det ble bygget dyre, flotte teatre etter romersk mønster, og det var overklassen som gikk i teater. Teaterbygningene og forestillingene var et middel som ble brukt for å hylle konge- og fyrstemakt. Publikum var overklassen: fyrster, rike handelsfamilier og adelsmenn. På den måten hadde teateret som mål å underholde publikum, men samtidig hadde teateret et politisk mål: Arrangørene skaffet seg forbindelser gjennom storslåtte teateroppsetninger – noen ganger så storslåtte at arrangøren ble slått konkurs. Samtidig finnes det også teater for folket. De italienske byene får ofte besøk av omreisende teatertrupper som framfører komiske og burleske innslag på gater og torg. Senere, på midten av 1500-tallet, dannes det en mer profesjonell og intellektuell teaterform, også den med utpreget folkelig humor. Dette teateret spilles av skuespillertrupper, der hver skuespiller har en fast rolletype som utgjør en del av et fastlagt handlingsforløp som delvis improviseres fra framføring til framføring. Teaterformen kalles //commedia dell’arte﻿//﻿.

Skisse av et gateteater og fremføringen av en Pulchinella-scene

Commedia dell’arte blir raskt så populær at det blir mulig for teatertruppene å turnere over landegrensene – også i overklassens teaterbygninger.

I England får renessansens ideer om teater og kunst sin egen nasjonale vri, både når det gjelder dramatikk og teaterbygninger. Teateret var enormt populært blant alle samfunnslag i England på denne tiden. Man kan nærmest snakke om en teaterfeber i London, fra skuespilleren Burbages i 1576 åpnet The Theater – et av de første offentlige teaterhus utenfor London by, og fram til teatrene ble stengt av puritanerne i 1642. De mange teatrene som dukket opp på Bankside, vitner tydelig om at interessen for teater var stor. I London var det rundt 200 000 innbyggere i overgangen mellom 1500- og 1600-tallet, og det var etter hvert over 20 teatre i byen. Folk ville underholdes, og teater var populær underholdning ved siden av bjørnekamper, sirkusaktige innslag og tyrefekting, som også var en del av Banksides underholdningstilbud.

Teater ble etter hvert god butikk. Vi får et kommersielt teater, et teater som er basert på tilbud og etterspørsel. Det var viktig å nå et betalingsdyktig publikum, og man gav folket de forestillingene de var villige til å betale for. Det kunne være lønnsomt å skrive for teateret eller å være skuespiller i en skuespillertrupp, selv om det ikke var forbundet med status å drive med teater. De kristne, puritanske kreftene i London forsøkte stadig å stikke kjepper i hjulene for teaterlivet, og i 1581 ble det vedtatt offentlig teatersensur. Puritanerne anså teateret som syndig. Skuespillere kunne bli tiltalt for løsgjengeri, og derfor ble det etter hvert viktig for dem å være tilknyttet en teatertrupp. De enkelte truppene fikk nemlig en beskytter fra aristokratiet. Teateret The Globe er et eksempel på dette. I The Globe var Shakespeare skuespiller og forfatter, og teatertruppen som Shakespeare var en del av, var sponset og beskyttet av adelsmannen Chamberlain. Senere ble truppen beskyttet av selveste kongen.

Samtidig som vi ser at teateret er underholdning for folk i alle samfunnslag, er det sterke religiøse og puritanske krefter i England som er sterkt kritiske til teater, og som faktisk makter å stenge alle de offentlige teatrene i London i 1642. Også i Spania får teateret en egen nasjonal vri og er sterkt preget av et strengt katolsk kunst- og livssyn.

Et Maria-bilde fra St. Vitus-katedralen

Her henger middelalderens teaterformer igjen lenger enn i Italia og England, og mysteriespill er svært populære helt fram til 1700-tallet. Samtidig ser vi at det finnes omreisende teatertrupper som slår opp scenene sine i gater, bakgårder og på torg. Der kan folket bli underholdt av morsomme og burleske spill. På slutten av 1500-tallet blir det bygget utendørsteatre som kan sammenlignes med teatrene i England. Faste, innendørs teaterbygninger var ikke vanlig før på 1600-tallet, og da var det barokke teaterbygninger og scener som ble reist. Spania var selvsagt heller ikke uberørt av de nye tankene som oppstod i renessansen, og tidlig på 1500-tallet kom det skuespill i spansk språkdrakt og med hedenske motiver, som var influert av italiensk og romersk dramatikk. Det var en omfattende dramatisk produksjon i perioden, og de mest spilte dramatikerne hadde en stor produksjon. Målet med teateret var fortsatt religiøs forkynnelse, samtidig som det var et viktig poeng å more folket med farser og ablegøyer. Kort oppsummert kan vi si at teateret i Italia var et teater for overklassen, med unntak av commedia dell’arte, mens teatrene i England og Spania var fylt av alle samfunnsklasser. Felles for teateret i disse tre landene var at målet var underholdning, men Spania hadde i tillegg en forkynnende målsetning. - Aksel

Norsk renessanse
Som et avsides land med en økonomi i tilbakegang og en politisk situasjon preget av avhengighet av Danmark kom renessansen som europeisk kulturfenomen seint til Norge. Først etter reformasjonen i 1537 ble kunst, filosofi og arkitektur preget av renessansens ideer. Vi fikk små intellektuelle miljø som stavangerhumanistene og bergenshumanistene, og de få monumentale byggverkene som ble bygd, er preget av renessansens arktitektur. Eksempler på dette er Rosenkranztårn i Bergen og Akerhus festning i Oslo. Svært få kirker ble bygd i perioden, men det finnes eksempler på renessansepreget kirkekunst som altertavler og malerier. Stilperioden varte imidlertid lengre, først etter 1650 fant kunstelementer fra barokken veien til Norge. __Spørsmål om norsk renessansen:__ //Elisa// __Akerhus festning:__
 * 1) Hva var det som gjorde at renessansen kom seint til Norge?
 * 2) Gi eksempler på bygninger i Norge som er typiske renessansen bygg.

Spørsmål: Hva betyr Renesansse? Hva hadde teateret som mål? Hva kjennetegner barokken? Hva skjedde på 1500- tallet? Skrevet av Kine Pedersen.